U zaklon!
Ima ih još, tamo!
Vrati se. Idemo drugim putem.
Šta to tako čudno miriše u ovoj kući, inspektore?
Miris rata, majore Grau.
Dobro jutro, inspektore. -Majore.
Izvinite što sam vas zvao u ovaj bezbožni sat.
Ne baš prijatan prizor, bojim se
Rad kasapina amatera, rekao bih.
Zašto ste mene pozvali?
Mtrva žena je Poljakinja, zar ne?
Ovo nije slučaj za nemačke vlasti.
Zvala se Kupjecka. Marija Kupjecka.
Kupjecka?
O, da, bila je prostitutka i naš dobar prijatelj.
Bila je i nemački agent.
Ubio je neki poljski patriota?
Izgleda da je dotični poljski patriota bio seksualno nastran.
Patriotizam je poznat po tome da ima i svoju mračnu stranu.
Stotinu uboda nožem prevazilazi svaku iole normalni patriotski poriv.
-Stotinu? -Tako mi izgleda, gospodine.
Nemoguće ih je prebrojati.
Kao što možete videti, ubica se usredsredio na...
...žrtvine polne organe,
pri tom koristeći nešto što liči na veliko šilo.
Hvala vam, doktore, ne morate baš toliko detaljisati.
-Jeste li našli nešto? -Ne, ne još.
-Ko je prijavio ubistvo? -Anonimni telefonski poziv.
Muškarac. Čuo je vriske oko 11:10.
-Da li se predstavio? -Nije.
Ko živi u ovoj kući?
Jedan od vas...
Jedan od vas je čuo vriske i telefonirao policiji.
Jedan od vas zna nešto o načinu na koji je ova žena umrla.
Ako nam ta osoba ne kaže sve što zna,
pretpostavićemo da je njena smrt politički motivisana.
Odnosno da je ubio član poljskog podzemlja,
i da ste svi vi saučesnici.
U tom slučaju, moja žalosna dužnost će biti...
da vas sve predam Gestapu.
Muškarac koji je telefonirao policiji....
ima tačno jedan minut da se sam javi.
Ja sam čuo vrisak.
Samo jedan užasan vrisak.
I onda sam se, pa, ja... Sakrio sam se u kupatilo.
Malo kasnije, možda 10 minuta kasnije,
telefonirao sam policiji. To je sve.
Niste se predstavili policiji.
To znači da postoji nešto što niste hteli da im kažete.
Šta bi to moglo biti? -Pa, tu na...
Na vratima kupatila postoji mala pukotina.
I, naravno, vi ste provirili kroz pukotinu i videli...?
Video sam čoveka kako silazi niz stepenice.
-Opišite ga, molim vas. -Pa, bilo... bilo je mračno.
-Opišite ga, molim vas. -Nisam ga dobro video.
Samo donji deo, pantalone.
Zašto se plašite toga što ste videli?
Zato što je to bila uniforma, gospodine.
-Kao vaša. -Kao moja?
Nemački oficir? Taj čovek je lažov.
Nemački oficiri su sposobni da počine ubistvo kao bilo ko drugi.
Da li je to sve što ste zapazili?
Da li su pantalone bile kao moje?
-Baš kao moje? -Ne.
Ne baš skroz iste. Ne.
Imale su i...
Imale su i crvenu traku skroz niz nogavicu.
Laže.
Da li ste svesni da samo nemački generali imaju crvenu traku?
Da, gospodine. Zato sam se i plašio.
Razumem.
-To je nemoguće. -Ništa nije nemoguće.
Nemački general. Vidi, vidi.
Mislim da ovo svedočenje ne bi trebalo uzeti za ozbiljno.
-Ipak je na stepeništu bilo mračno. -Gospodine, kunem se...
Kunem se da govorim istinu.
A ja vam verujem sve dok se ne pojave dokazi koji će pokazati drugačije.
Zašto bi izgovorio tako opasnu laž? Želim temeljnu istragu.
Ali, šta se dešava ako je ubica zaista general?
Šta se dešava? Pa, pravda je slepa, dragi moj inspektore.
Pravda ne može da vidi crvene trake ili zlatne gajtane,
ali ponekad može da čuje krik ubijene žene.
Ako je general kriv poslaćemo ga na vešala.
Ne brinite, Lisovski, ja preuzimam svu odgovornost.
Laku noć.
Pa, inspektore Morand, ne možete me okriviti...
što se baš i ne sećam slučaja koji se desio jako davno.
Ali, kao što kažu, dugačka je ruka zakona.
To je... to je bilo pre 23 godine.
Bože moj, kako vreme leti.
Kad sam napustio policiju, odmah nakon rata...
uspeo sam da zadržim neke od svojih dosijea.
Uvek mi je drago da pomognem kolegi.
Aha, evo ga, inspektore.
"Kupjecka, Marija. Ubijena. Nerešeno."
Osumnjičeni su bili...
O, da. Da, sad se sećam.
Navodno je viđen je nemački general kako napušta njenu sobu.
I od svih generala u Varšavi,
samo su trojica imala alibi za to veče.
Ovo je Lišnovski Palata.
Pripadala je poljskim kraljevima.
Kasnije je postala muzej.
Kao što vidite i dan danas je muzej.
Za vreme rata,
Nemački štab u Varšavi je bio tu smešten.
Kao što sam već rekao bili smo prilično temelnji, tako sam bar mislio,
pri eliminaciji osumnjičenih.
Morali smo da istražujemo sa puno takta, naravno.
Ipak su to bili sve sami generali, a bio je i rat.
A i Poljska je bila okupirana.
Spremi za inspekciju, gospodine.
Jedan od njih je bio General fon SajdlicGabler,
komandir 7. korpusa.
Bio je Junker stare garde.
Živeo je kao kralj u palati, sa ženom i ćerkom.
U noći ubistva nije bio u svom štabu.
Njegov šef osoblja, General major Klaus Kalenburg
takođe nije imao alibi za tu noć.
Od svih generala, on je bio najmanje sumnjiv.
Zanimljiv čovek. Bez žene, bez dece..
-Generale Gabler, poruka za vas. -Da?
Poruka od generala Tanca, gospodine.
Hvala, gospođice Nojmajer.
Izgleda da nismo uspeli da održimo red i mir u gradu.
-Pročitali ste? -O, da.
A sve to zbog naše poznate nesposobnosti...
Nesposobnosti?
Oni ne shvataju da je ovo garnizon, i da su mi
dopali samo nespretnjakovići i vojni škart.
Pa, general Tanc je upotrebio reč "nesposobnost".
Da ne pominjem podređene koji su odmah izbegli svaku odgovornost.
A zbog našeg neuspeha Firer je naredio generalu Tancu da reši Varšavski problem.
-Kako? -Precizno.
U tri faze.
Koristeći najdrastičnije mere, pretpostavljam.
Drastične?
Monstruozne.
General pukovnik Tanc komanduje Divizijom Nibelung.
Bio je najmlađi general Vermahta.
Heroj kod Lenjingrada, Hitlerov ljubimac, izvanredan oficir.
Mi, Poljaci, smo ga mrzeli.
Stigao je u Varšavu istog dana kada je ona žena ubijena.
Ni on nije imao alibi za tu noć.
-Prvu blokadu puta stavite ovde. -Da, gospodine.
Snajperista je sinoć pucao iz ulice koja je dva bloka odavde.
Ceo kvart mora biti zapečaćen.
Koristićemo se ribarskom tehnikom.
Prvo ćemo obeležiti širu teritoriju a onda ćemo pročešljati svaku uličicu.
Tako ćemo uhvatiti živu ribu.
Naravno, pokušaće da pobegnu u suprotnom pravcu,
ali će im ova blokada puta preseći odstupnicu.
Onog trenutka kad zatvorimo mrežu,
imaćemo ih tačno tamo gde želimo,
priterane leđima uz zid geta.
Izvinite, generale, a šta da radimo sa civilima?
Po poslednjim procenama, ovaj deo grada ima oko 80.000 stanovnika.
Teško da se ovde može pričati o normalnom civilnom stanovništvu.
Smatram da će mi iskustvo koje ću steći ovom operacijom...
biti potpuno bespotrebno. Vozi 20 na sat.
A što se tiče onih bacašča plamena, gospodine,
da bismo bili sasvim sigurni, tražio sam tri puta više nego što nam je potrebno.
Čega se plašite, deco?
Mislim da su gladni.
-Šta imamo od hrane? -Sendviče, gospodine.
-Donesite mi ih. -Da, gospodine.
Da, mislim da ste u pravu, stvarno izgledaju gladni.
Jadni mali đavolci.
Vaš ručak, gospodine.
-Otvori. -Da, gospodine.
Prljavština.
Tvoje ruke.
Pogledaj nokte.
Ne možeš deci davati hranu tako prljavim rukama.
Zabeležite.
Hrana i slatkiši da se redovno donose deci.
Neće nam škoditi ako zadobijemo njihovo poverenje.
Što se njega tiče, otpušten je iz moje službe. Ide kući ražalovan.
Prljava svinja. Prošle nedelje mi je doneo musavu čašu.
Sad se pojavljuje preda mnom kao da je upravo golim rukama ekshumirao rođenu babu.
Od svih ljudi koji se nalaze oko mene zahtevam apsolutnu čistoću.
-Da li je to jasno? -Da, gospodine.
Što se tiče mojih malopređašnjih zahteva, vidite da li su ispunjeni.
Jer, kad budu, zatvoriću celu oblast...
i prosejati sve stanovnike kroz sito.
Svih 80.000?
Generale Tanc, oprostite mi,
samo sam radoznao,
ali, šta je stvarna svrha ove vaše vežbe?
-Pročitali ste memorandum. -O, da. Da, jesam...
I šta piše u memorandumu?
U prvoj fazi, namera je da se stanovništvo zaplaši,
da se pretraže kuće i da se uhapse članovi Otpora.
Onda će biti da je tačno to svrha ove vežbe.
Izvanredan plan, uzgred budi rečeno. Vrlo sličan onom mom kad sam tek stigao ovde,
jedino što ja nikad nisam dobio odobrenje sa vrha vlasti da ga sprovedem u delo.
Ali, ako ja to dobro razumem, u slučaju otpora za vreme prve faze,
tada prelazite na fazu dva, pa čak i na fazu tri,
koja podrazumeva potpuno uništenje celog grada?
Razumeli ste vrlo dobro.
Pa, ovaj, nije li to malo radikalno?
Radikalno?
Svesni ste da se nalazimo na 30 milja od Moskve.
Napredujemo na celom frontu dužine 5.000 milja.
Potreban nam je svaki slobodan vojnik ako želimo da pokorimo Rusiju.
Pa i pored toga, ovde u Varšavi, tri divizije trunu,
zato što se par hiljada poljskih i jevrejskih kriminalaca krije po straćarama.
Radikalno je dozvoljavati i dalje ovakvo stanje stvari.
-Ko je? -Imate listu svih mojih zahteva.
-Elenor, uđi. Uđi, draga moja. -Nadam se da ne smetam.
Moja supruga je rano jutros doputovala iz Berlina.
Kako je u Berlinu?
Željan da čuje dobre vesti,
koje uvek dolaze za dobrim vojnicima.
Čim sam čula da ste sa mojim mužem odmah sam došla ovamo.
Želela sam lično da vam kažem da ste veliki ponos za sve nas koji smo kod kuće.
-Polaskan sam, gospođo. -O, ne, ja vam ne laskam.
Odajem vam počast koju zaslužujete.
Ako nisi previše zauzet, trebala bi mi tvoja pomoć...
oko organizovanja večerašnje sedeljke.
-U vašu čast, generale Tanc. -Jedva čekam, gospođo.
Slučajno i naša ćerka, Ulrika, je ovde u Varšavi.
-I ona će večeras biti na sedeljci. -Da?
Pa, sigurno je se sećate, zar ne?
Iz Berlina, na zabavi u bašti, u kući kod generala Jodla.
O, da, sad sam se setio. Moji komplimenti, gospođo.
Žao mi je. Mislila sam da je to očigledno.
Ali znate kakve su majke.
Nestrpljive da postanu tašte, pretpostavljam.
Sjajan oficir, van svake sumnje.
Svaka majka bi bila ponosna da vidi svoju ćerku...
Udatu za odlikovanog?
Izvinite, gospođo.
Nastaviću da proučavam plan generala Tanca.
Celim svojim srcem.
Prezirem tog čoveka.
Šta je mislio s tim "celim svojim srcem"?
O, crna knjiga.
Šta si rekla, draga?
Ne usuđujem se ništa da kažem kad izvadiš tu svoju knjigu.
Svako mora da čuva svoj ugled.
Još jedan haos, kao ovaj koji si napravio ovde, u Varšavi,
i više nećeš imati šta da čuvaš.
10:42
-Koji je danas datum? -13.
Na svu sreću, te još uvek imam uticaj na Vrhovni Štab.
Stvarno imaš, hvala Bogu.
-Baš lepo što si, konačno, stigla. -Htela sam da popričamo o Ulriki.
A ja bih voleo da porazgovaramo o večerašnjoj sedeljci.
Mislim da bi trebalo da znaš da je jutros Ulrika bila krajnje gruba prema meni.
Imajući u vidu gde je šalješ, to me uopšte ne čudi.
Izvinite generala, ali stigao je major Grau iz Obaveštajne.
Voleo bi da vas vidi.
Šta hoće?
Kaže da je stvar lična.
Veoma je uporan.
Reci te mu, neki drugi put.
Da, gospodine.
Uzgred budi rečeno, šta si uradio sa uniformom sinoć?
Uradio? Sa uniformom?
Da, imao si mrlju na bluzi. Crvenu mrlju.
Ali, pošto se nisi, koliko vidim, posekao pri brijanju...
onda to može biti samo karmin.
Da li treba da uporedim boju sa zavodljivom nijansom koju g.đica Nojmajer koristi?
Ne budi blesava.
Kako god, dokaz je uništen. Sve sam poslala na čišćenje.
Zar ti nije drago što sam sad ja tu da vodim računa o tebi?
Naravno da jeste, draga Eleonor.
Konačno zajedno, zar ne?
-Voleo bih da pokucate. -Izvinite, gospodine.
Major Grau iz Obaveštajne nam je upravo pozvonio, gospodine. Želi da vas vidi.
-O čemu se radi? -Nije rekao, gospodine.
-Recite mu da sam zauzet. -Već jesam, gospodine.
Bio sam slobodan.
Dobro.
Pa?
Očigledno, jutros je bio i u Voznom parku.
Želeo je da vidi dnevnik za pročlu noć, da vidi ko je koristio automobile.
Rekao sam oficiru na dužnosti da ne sme ništa da kaže...
dok se ne konsultuje sa nama.
Dobro. Da, vrlo dobro.
Hvala, vodniče.
Da?
Gospodine, mm, moj rođak Hartman.
-Vaš rođak Hartman? -Da, gospodine.
Kod vas je njegov dosije, gospodine. Na stolu, gospodine.
O, da.
Upravo je izašao iz bolnice, gospodine. Ranjen je kod Voronježa.
Trenutno se nalazi na dužnosti u Varšavi.
Nadao sam se da biste mogli da učinite da ostane ovde za stalno.
I nekom neverovatnom slučajnošću...
on čeka u vašoj kancelariji da se sastane sa mnom.
Da, gospodine.
-Uvedite ga. -Hvala, gospodine.
Uđi.
Hartman, Kurt, desetar. Javljam se po vašem naređenju, gospodine.
Na mestu voljno.
Pa, ovo je stvarno izuzetan dosije, desetaru.
Kao što mogu da vidim po ovim novinskim isečcima,
Oto je očigledno napravio pravi album o tebi.
Vidim da si ti "reinkarnacija Zigfrida,
Nemačkog heroja iz zlatnog doba".
Da li se osećaš kao Zigfrid?
Pa, nisam baš siguran, gospodine, da znam kako se Zigfrid osećao.
To je pametan odgovor. Vidim da si dobio Gvozdeni Krst.
Ubio je sam 40 Rusa, ranjen, gospodine.
Fantastično. Sad, što se tiče tvoje budućnosti,
verujem da bi, kao obrazovan čovek, želeo da postaneš oficir.
Zato, biću srećan, što mogu da te pošaljem...
Ne želiš da ideš u školu za oficire?
Više bih voleo da ostanem, desetar, gospodine.
U stvari, generale, nije tako mislio.
-On je mislio da... -Šta si mislio?
Mislio sam, ne želim da postanem oficir. Samo to, gospodine.
Skrhan sam.
Moj svet se srušio.
Kakva je svrha biti general kad desetari više vole da ostanu desetari?
Još uvek je malo nesiguran, posle bolnice.
Da, očigledno.
Tvoj rođak je predložio da nam se pridružiš ovde, u štabu,
ali se meni čini da si prilično nestrpljiv da se vratiš u borbu.
-Ne? -Ne, gospodine.
-Generale, on je, u stvari, hteo... -Ostavite nas, vodniče.
Ja, mmm....
Čini mi se da te ne razumem, desetaru.
Želim da preživim, gospodine. Želim da preživim ovaj rat.
Pa, naravno. To svi mi želimo.
-Ali, mi smo vojnici. Moramo da se borimo. -Da, gospodine. Ja sam se borio.
I ne želiš da se vratiš.
Da li je to "reinkarnacija Zigfrida"?
Žao mi je, gospodine, ali, strašno se bojim smrti.
Imaš li dobar razlog?
Hajde da vidimo...
Sudeći po tvojim papirima, u civilstvu si bio...
student u Drezdenu?
Muzički konzervatorijum, da gospodine. Svirao sam klavir.
Muzika, klavir, da. Da.
Da. Čini mi se da imam zadatak za tebe.
Ali, on zahteva veliku hrabrost. Samo čovek koji je ubio...
Koliko ono beše? Samo da vidim.
Da, 40 Rusa, ranjen, bi mogao da obavi ovaj zadatak.
Pa, šta mislite o Šopenu, zar nije on bio Poljak?
Zar nije pisao Poloneze?
-Umete li da ih odsvirate. -Da, gospođo.
Ne zvučite baš oduševljeno.
Pa. gospođo, to su patriotske kompozicije,
napisane u slavu Poljske.
Pa sad, nismo ovde da bismo veličali slavu Poljske.
Ne, gospođo. Zato sam pomislio da bismo mogli da sviramo...
Vagnera.
Sećam se da mi je Firer rekao, posle izvođenja Parsifala,
"Ništa nije ni približno dobro Vagneru."
Posle Parsifala?
Moram da priznam, neobično je naleteti na borca...
koji se razume u muziku. -Hvala. gospođo.
O, ne, ne zahvaljujte mi se, sačekajte da se ja vama zahvalim.
A to može biti tek posle sedeljke.
-Ne volim da vas gnjavim, majore. -Vi me nikad ne gnjavite, Engel.
Ali ne mogu da prestanem da se pitam, šta vi pokušavate da dokažte?
-Šta mislite, šta to radite? -Svoj posao.
Ali, ako im bilo šta kažete, on će znati...
Ubica će znati da ste mu za petama.
To mi je i namera.
-Dobro veče, vodniče. -Gospodine.
Ali, gospodine, šta vas briga ko je ubio kurvu?
I bolje što je mrtva.
Da li ste ikad čuli za Juminede?
-Za šta? -Grčka mitologija.
Grupa vrlo neprijatnih dama, tu i tamo poznate i kao Furije.
One veruju da prolivena krv tražži osvetu.
Tako je nastala pravda.
Mi nismo ti koji će je ukinuti samo zato što je rat, zar ne?
Sačekajte me ovede. Vraćam se vrlo brzo.
Zaluđenik.
Grau.
-Pukovniče Menhajm. -Šta, za boga miloga, vi radite ovde?
Mora da ste poludeli.
Ako generali neće mene da vide, onda ja moram da dođem njih da vidim.
Nek vam Bog bude u pomoći, Grau. Ja sigurno neću.
Uzmite šampanjac. Trebaće vam.
Možda ste u pravu, gospodine.
Generale Tanc, po mom mišljenju, vi ste primer za čoveka od ugleda.
Imate samo jednu manu. Niste oženjeni.
-Smem li pitati, zašto? -Nisam imao priliku. Duboko žalim što je tako.
Pa, možda ste dozvoljavali da vam prilike promiču.
Draga moja, general Tanc je mlad čovek koji se posvetio pozivu vojnika.
Njegova generacija ne priznaje zadovoljstva porodičnog života.
Živimo u vremenima koja pred nas postavljaju velike zahteve.
Stoga, vrlo je malo vremena za ono, što se obično naziva privatnim životom.
-Tačno tako. Šampanjac, generale? -Vodu.
-Vodu? -Čašu vode za generala Tanca.
Ah. Evo i Ulrike.
-Sećate je se iz Berlina. -Dobro veče, generale.
Već godinu dana je sa mnom, kao vojnik.
-Izvanredan vojnik. -Hvala, oče.
Moram priznati da mi je i dalje vrlo teško da se naviknem na devojke u vojsci.
Gradimo novi svetski poredak, i ženama ne bi trebalo zabraniti da učestvuju u tome.
Znala sam da ćete vi to shvatiti, generale.
Ulrika je odlučila da postane medicinska sestra...
u vojnoj bolnici koju vodi red časnih sestara iz Bavarske.
Veoma smo ponosni na našu devojčicu.
Recite mi, generale, da li je istina da se u borbi za Lenjingrad...
koriste smrznuta tela umesto vreća sa peskom, kao grudobrani?
Stvar je veoma preuveličana.
Oh, izvinite.
Pojedini vojnici se sprdaju i lažu na bojnom polju.
Mislila sam da je to neverovatno pametno zaposliti leševe, ako mogu tako da kažem.
Niko se ne sprda sa mnom.
Vaša voda, generale.
Hvala.
Svaka čast. Sviđa mi se priča o smrznutim leševima.
-O, hvala, generale. -Budi oprezna.
Ulrika ima najoriginalniji način izražavanja.
Nije ni potrebno da kažem da će mi nedostajati.
Zašto je onda puštaš da ode?
Hajdemo generale, idemo da večeramo.
Hoćete li nam se pridružiti, Kalenberg?
-Hrabrost. -Nije dovoljna.
Kako se usuđuješ da tako pričaš sa generalom Tancom?
Samo ti vraćam, majko, ono što ti meni radiš.
Sve što radim je za tvoje dobro. Samo na tebe mislim.
Samo na mene? Onda si se stvarno promenila.
Od kad si počela da se toliko interesuješ za mene?
Dobro veče.
-Postala si zla. -Da, rat je, majko.
Pa, uskoro će te časne sestre naučiti lepom ponašanju.
Pretpostavimo da ja odbijem da odem?
Biće ti naređeno. Već sam se postarala za to. Nemaš izbora.
Ti si stvarno grozna žena, majko.
Pretpostavljam da zaslužujemo jedna drugu.
Pukovniče Majnhajm!
Dobro veče. Da, baš bih volela da plešem sa vama.
U svojim memoarima, pišem o svemu.
Vi ćete biti na počasnom mestu u poglavlju o Varšavi.
General fon Sajdlic-Gabler?
-Gospodine. -O, da, vi ste major...?
Grau, Obaveštajna. Podređeni pukovniku Majnhajmu.
Pokušao sam danas da doprem do vas.
Zapravo, pokušavao sam da razgovaram sa svakim od vas. Bez mnogo uspeha, plašim se.
Žao mi je, majore, ali, znate, generali su ponekad zauzeti
Naravno.
Zbog čega ste želeli da se vidimo?
Sinoć je ubijena jedna prostitutka.
Prostitutka? Pa, to spada u opasnosti tog zanimanja, zar ne?
Kad budete čuli sve detalje složićete se da je to jedinstven slučaj.
Jedinstven? Vi se šalite?
Živimo u vremenima kada na ulicama ima više leševa nego kaldrme.
Šta je to tako jedinstveno u tom slučaju?
U redu, u redu, pređite na stvar, majore.
Sinoć je ubijena žena.
Da, generale, u ulici Bulkova, broj 27, stan na četvrtom spratu,
Marija Kupjecka, prostitutka, i jedna od naših agenata.
Izbodena je na smrt, veoma brutalno. Zapravo, iseckana na komadiće.
Baš lepa pričica. Ali, kakve to ima veze sa nama?
Prva istraživanja su utvrdila da niko od vas...
pa, nema alibi, za prošlu noć.
A zašto bismo morali da imamo alibi, majore?
Ne shvatam kakve veze ima moje...
Kakve veze imaju naša sinoćna kretanja sa vama ili sa smrću te žene?
Znate, ubica je viđen kako napušta sobu te žene.
U tom slučaju, morate znati ko je on.
Pa, ne baš. Lice je bilo u senci, za razliku od uniforme.
Bila je to uniforma nemačkog oficira.
Preciznije, nemačkog generala.
Ovo je veoma ozbiljna optužba. Nadam se da znate šta radite.
O, da, gospodine, svoj posao.
Smatrajte svoj posao ovde obavljenim, majore. Laku noć.
Da li vi, kojim slučajem, koristite parfem?
Povremeno koristim jaku kolonjsku vodu posle brijanja.
Laku noć, gospodine.
Voleo bih, naravno, sutra da popričam sa svakim od vas. Ako može, po straešinstvu.
Može biti i da smo namerno odvedeni na pogrešan trag...
ali mi moramo ispitati svaki i najmanji trag, zar ne?
Do sutra. Laku noć, generali.
Zapanjujuće ponašanje.
-Ko je njega pozvao? -Ne ja.
Družiti se sa majorom Grauom i nije baš neki uspeh.
Izvinite, generale. Trebalo je da ga uhapsim.
Zašto? Pa, on samo obavlja svoju dužnost..
Da.
Pa...
Pođite sa mnom. Evo nekoliko oficira koje bih želeo da vam predstavim.
Malo pečenja, generale?
Raskomotite se, inspektore.
Ovo je moj treći restoran u Berlinu.
Naravno, pod uslovom, da se računa i kiosk sa kobasicama koji sam otvorio odmah posle rata.
Stvarno smo tada bili na ivici propasti.
Pogledajte sada, Nemački ekonomski bum. Uspeli smo.
Dođite ovamo, inspektore. Sedite.
Jednu veliku kriglu, molim.
Tako znači, pitate me za generala Kalenberga.
Pa, pretpostavljam da ne postoji niko ko ga zna bolje od mene.
Hartamanu dobro ide, zar ne, gospodine?
Da. Šta?
O, da. Očigledno.
Naravno, inspektore, kao što sam već rekao,
Hartmana nisam video još od rata.
Ne želim da ga vidim posle onoga što je uradio.
Ali moram nešto da vam kažem, imao je neverovatan uticaj na žene.
Ne znam zašto.
Pa, nije bio baš neko koga biste zvali lepotanom.
Premršav.
Ali, ma šta bilo to što je imao veoma je uspevalo kod žena.
Mislim da su bili zajedno već od onog trenutka kad su se sreli.
Takve stvari se događaju za vreme rata.
Sećam se susreta sa tom devojkom u Pariskom metrou.
Pa, znate, u takvim situacijama ne traćite svoje vreme kad znate da možda već sutra...
mogu da vas pošalju na front gde će prokleti Saveznici baciti bombu pravo na vas.
O, izvinite, nisam mislio ništa loše o Saveznicima.
Na kraju krajeva, gde bismo mi sad bili da nije Amerikanaca?
-Lepo. -Ja sam već i zaboravio koliko lepo.
Hoćeš reći da u Rusiji nema devojaka?
Devojaka? Ma, bio sam preplašen.
Kad sam prestravljen onda sam beznadežan slučaj.
Pa, onda je dobro što se mene ne plašiš, zar ne?
Da, samo me ova soba čini malčice nervoznim.
-Nervoznim? -Aha.
O, baš nemaš nimalo smisla za istoriju.
Da li shvataš da je ovo nekad bio krevet Poljskog kralja?
-Nije valjda? -Da.
Kao da je spavao na podu.
Ovde je ledeno.
Da, ali kralj i kraljica nikad nisu spavali. Samo su vodili ljubav.
Nikad im nije bilo hladno.
Voliš li rat?
Da li volim rat?
Blagi Bože, ne. A ti?
Da nije rata, ja bih sad tražila mladoženju živeći u nekom garnizonu,
i razgovarajući sa jadnim, mladim oficirčićima.
Umesto što vodiš ljubav sa nekim jadnim, mladim desetarom.
Oh, pa ne baš jadnim. Uopšte, ne jadnim.
-Čak najboljim do sada. -O?
-Da se nisi specijalizovala za desetare? -Nisam.
Samo za heroje, kao što si ti.
Pomisli samo, sva ta hrabrost u mom naručju.
Mora biti da je veoma inspirativno.
Šta je bilo?
Znaš, ne bismo smeli da se zaljubimo jedno u drugo.
Zašto? Zato što sam ja desetar, a ti generalova ćerka?
Ne. Nego zato...
...što smo mi muškarac, žena i rat.
Dva momka koja sam poznavala već su poginula u Rusiji.
Zanimljivo.
U mraku, od tebe mi se čini da osećam njih.
A da li se tebi sviđa ovaj rat?
Ne. Meni se ovo sviđa.
Ne, ne!
Šta je bilo?
Ništa. Pomislio sam da pucaju na mene.
Drhtiš kao prut.
Dobro sam.
Kako je to kad neko pokušava da te ubije?
Bučna kopilad.
Dobro jutro.
Dobro jutro, kralju Poljske.
Kako je to kad neko pokušava da te ubije?
-Pa, šta ti misliš, kako je? -Jezivo.
Da.
Drago mi je...
-E pa, drago mi je što si ovde. -I meni.
Ali ćeš morati ubrzo da odeš, pretpostavljam?
Ne, ako bude zavisilo od mene, neću.
Možeš li da podneseš istinu?
Verovatno ne.
-Ja sam prevarant. -Nemoguće.
Kad su otvorili vatru na nas kod Voronježa, ja sam pobegao.
Jednostavno, pobegao.
A onda sam, ni sam ne znam kako, bio pogođen.
Kao da mi je neko zalupio vrata u glavi. Pomislio sam da sam mrtav.
Sledeće čega se sećam je buđenje u bolnici...
i nekakvog generala koji mi čestita...
ubistvo 40 Rusa i to jednom rukom.
Vidiš, svi su taj dan pobijeni, cela moja jedinica.
Svi su pobijeni, sem mene, pa pretpostavljam da...
u izveštaju ne bi bač zvučala lepo ta priča o sravnjenoj jedinici...
te su odlučili da od jedinog preživelog naprave junaka.
Od onog koji je pobegao.
I šta sad misliš o svoj toj hrabrosti?
To je stvarno divna priča. Mislim da je to izvanredno.
-Izvanredno? -Da.
Jednom da se neko našali na njihov račun.
Dođi da vodiš ljubav sa poljskom kraljicom.
Pa, moram priznati da me iznenađuješ.
Srećan sam što smo se upoznali..
Ovo sad je prava sreća.
Znaš, kad se rat završi...
Mm. Nikad se neće završiti.
I, šta se desilo?
Jeste li ih videli?
Generali Gabler i Kalenberg su na nekakvom sastanku i ne mogu da ga napuste.
Rekao sam vam da neće hteti da vas prime.
Gde je general Tanc?
A, zašto mi ne bismo lepo, sve ovo zaboravili?
Nije baš da nemamo šta drugo da radimo.
Gde je general Tanc?
U starom delu grada, sprovodi taktičku vežbu.
Ne verujem mu.
Naravno, takva su pravila, mora biti diskretan.
Nije on diskretan. On je okrutan.
Sad preterujete.
Prećiće na fazu dva samo ako bude siguran da je faza jedan propala.
Šta znači - propala?
Pa, ako Poljaci i Jevreji pokušaju da se osvete.
Šta je osveta? Ako ga kamenom udare u njegovu zlatnu glavu?
Da li je to dovoljan razlog za uništavanje grada?
Vi uvek preterujete, Kalenberg.
General Tanc je odgovoran oficir...
Uđite.
Oprostite, gospodine. Tu je pukovnik Manhajm. Došao je kod generala Kalenberga, gospodine.
Završićemo diskusiju kasnije.
I ne brini se za Tanca. Ja ću se pobrinuti za njega.
Pukovnik Manhajm, gospodine.
-Hteli ste da me vidite, generale. -Da, da.
Da, jesam, pukovniče. Hteo sam da popričamo o...
Do đavola, šta sam ono hteo?
Da.
Da, sad sam se setio.
Vi ste nadređeni majoru Grauu.
Stoj! Stoj!
Major Grau želi da vidi generala Tanca.
Major Grau?
Samo trenutak, gospodine.
Dajte mi CP, pukovnika Sandauera, hitno.
Blokada puta broj 4 zove CP. Blokada puta broj 4 zove CP.
Da li me čujete? Prijem.
Dignite ruke.
Ruke gore.
Pukovniče Sandauere ovde vodnik.
Pukovniče Sandauer, došao je major Grau.
Želeo bi da vidi generala. Ja sam dobio naređenja...
Šta? Da, gospodine. Da, gospodine.
Možete proći, majore.
Stoj!
Samo napred.
-Pa, imate najmanje jednog prijatelja. -Tako izgleda.
Gore ruke!
Nastavite da hodate. Nastavite da hodate.
Dovedi ih ovamo. Ovamo. Ovamo.
Vratite se nazad.
Ime?
-Zanimanje? -Stoj!
-Major Grau! -Nastavite,gospodine.
Čekajte me ovde.
Slušate Vermaht radio...
dodeljen Rajhovoj generalskoj vladi Poljske.
Program se emituje direktno iz Varšave.
Nekoliko metara od mesta na kom se nalazimo vidim generala Tanca, Lenjingradskog heroja.
On upravlja manevrima na ulicama grada.
Cela oblast je privremeno evakuisana u interesu javnog reda i mira.
Sektor jedan javlja, faza jedan završena uspešno.
Sektor tri, nismo naišli ni na kakav otpor.
Hvala, Sandauer.
Vojnici su, naravno, puni poverenja u svog komandanta.
On je vrhovni ratni stručnjak...
i već sama njegova pojava uliva ljudstvu neverovatnu hrabrost.
Vežba se sprovodi do tančina prema unapred utvrđenom planu.
Građani su neverovatno kooperativni i prijateljski nastrojeni.
Sektor četiri javlja, faza jedan završena uspešno.
Sektor dva, bacači plamena spremni za upotrebu.
Faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
Da, gospodine.
Svim sektorima, faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
-Glavni sektor, bacači plamena spremi, gospodine. -Nastavite.
Napred marš.
Generale Tanc?
Još samo par minuta.
Stoj! Stani!
Uhvati ga!
Stani! Pali!
-Sandauer! -Gospodine?
-Spremite se za fazu dva. -Fazu dva, gospodine?
Spremite se za fazu dva
Da, gospodine.
Obavesti sve jedinice. Faza jedan je završena.
-Spremite se za fazu dva. -Razumem, gospodine.
CP svim sektorima, spremite se za fazu dva.
Faza dva!
Faza dva.
Da, gospodine. Faza dva.
Faza dva.
Pali!
Sada major može da postavlja pitanja.
Otišao je, gosppodine.
Taj manijak će razneti pola grada.
Idemo.
Kažete da nije bilo nikakvog otpora?
Nije, bio sam tamo.
Jedan pucanj iz snajpera, to je bilo sve, a on je razneo ceo grad.
Pa, sad, mi nismo generali.
To je njihov posao, znate, ne naš.
Mi smo ovde samo da bismo sređivali papire.
A vaši su upravo stigli.
Čestitam.
Na čemu?
Unapređeni ste u potpukovnika.
Unaprešen?
I premešteni u Pariz, od današnjeg dana.
-Srećkoviću. -Premešten, ali zašto?
Ko je potpisao premeštaj?
General Gabler, naravno.
Šta to radite?
Hoću da vidim čija je to ideja.
-I na čiju preporuku. -Smirite se. Ja sam već proverio.
General Kalenberg. On je predložio vaš premeštaj.
Nije valjda baš on?
Mora da ste ga prilično impresionirali sinoć.
Biće da jesam. Hvala vam, pukovniče.
Tako treba, znate.
Zavisi sa koje strane posmatrate.
Povrh svega, majore Grau, ne budite preterano revnosni.
Takva mi je priroda, gospodine. Tu nema pomoći.
Da, inspektore, bio sam u Varšavi sa generalom Tancom.
I vrlo me vređaju svi ovi jeftini novinari...
koji pokušavaju da ge predstave kao nekakvo nehumano čudovište. To nije tačno.
Oprostite, inspektore. U današnje vreme zapošljavamo mnogo stranaca.
Nema više dovoljno Nemaca, ne za pravi posao.
Video sam generala Tanca na bojnom polju, ranjenog, kako umire.
Bio je izuzetan.
Saosećajan, nežan.
Da li znate da mu je posle Lenjingrada...
Hitler naredio da se ne izlaže neprijateljskoj vatri?
Naravno da mu je to veoma teško palo. On je bio srećan samo u borbi.
Da?
A, gracias. Gracias.
Učim i španski.
Pa, uskoro će sve biti automatizovano.
Izuzev šefa, naravno.
I tako smo u julu 1944. premešteni u Pariz.
Saveznici su već bili u Normandiji....
a Hitler je naredio da ih zaustavimo pre Pariza.
Skoro da bismo i uspeli da vojska nije bila izdanam kao i obično.
Ali, nećemo o politici. To je loše za biznis, zar ne?
Pitali ste me za Pariz.
To je za nas bio raj, naročito posle Rusije.
Sećam se tog leta kao da je bilo juče.
Prazne ulice, vrućina, tišina.
Sve jeftino.
Uzgred budi rečeno, prošlog leta sam bio u Parizu, i moj Bože, tih cena...
Kad sam dobio račun u hotelu nisam mogao da verujem.
Ali jula '44, Pariz je još uvek bio pod našom upravom.
Pretpostavljam da to nije naročito lepo reći, ali stvarno smo voleli Pariz.
U svakom slučaju, trebalo je da general Tanc i ja stignemo u Pariz 20-og jula.
Ali, u poslednjem trenutku general je odlučio da pođemo par dana ranije.
Zato sam poslao kurira u 7. korpus štaba u Versaju,
da javi da ćemo stići u Pariz 17-og.
Mislim da znate zašto vam govorim tačne datume.
Na kraju je ispalo jako dobro to što smo stigli ranije.
Međutim, bilo je tu i onih koji nisu bili baš oduševljeni...
našim prevremenim dolaskom.
Hvala, to bi bilo sve.
-Hajl Hitler. -Hajl Hitler.
Da, biću sa generalom Gablerom u ratnoj sobi.
Šta je bilo sa mojom propusnicom? Je l' sve u redu?
Za ime Boga, smiri se.
Operacija Hartman, faza jedan, počeće sutra, 18-og jula u 0915,
kada se mlađi desetar pojavi na železničkoj stanici.
Sa automobilom.
Sa automobilom u dobar čas trebovanim od Voznog parka.
Faza dva, mlađi desetar će preuzeti tajni paket iz Berlina.
-Onda? -Onda, faza tri.
24-satna propusnica za mlađeg desetara važi od sutrašnjeg podneva.
-Imaš je? -Evo.
Desetar i generalova ćerka.
Znaš, stvarno tražiš nevolju.
Ali, to je tvoja sahrana, ne moja.
Britanska druga Armija napreduje sleva,
pokušavajući da odseče dve naše pancir divizije od glavnog puta za snabdevanje.
U poslednja dva dana, neprijatelj je uspeo...
da pređe reku Om, ovde i ovde.
Ipak, možemo da ih zaustavimo ovde,
uz pomoć 12. SS Pancir divizije,
koja je upravo krenula u protivnapad.
Pa?
-Šta ćemo sad? -Preciznije, šta ćete vi sad?
-Mi. I vi ste u tome. -Generale Gabler.
-Feldmaršal će vas primiti u 4:00. -Hvala, majore.
Priznajem da je ovo veoma nezgodno za vas,
To je i mnogo više od toga. Zašto?
Zašto general Tanc stiže tri dana pre nego što je planirano?
-Mislite li da je to čudno? -Dolazi pravo od Hitlera.
Zar to već nije dovoljno čudno?
Želim ovo da čujem.
Američka 1. armija je zauzela grad Sen-Klod.
Naše jedinice su se povukle na nove položaje, južno i jugoistočno.
Generale Gabler. Generale Kalenberg.
Nisam do sada imao priliku da vam se zahvalim za unapređenje.
Izvinite. Grau, Obaveštajna, Varšava, 1942.
O, da, da. Drago mi je što vas vidim, pukovniče.
Imali ste viziju kad ste me premestili u Pariz.
Radimo sve što je u našoj moči da učinimo ljude zadovoljnim, pukovniče. Doviđenja.
Uskoro će nam se pridružiti i general Tanc.
Kao u stara, dobra vremena.
Izvinite. Samo sam hteo da vas pozdravim.
Generale.
-Dosadan momak. -Čudno, zar ne?
Izgleda da se svi plaše Tancovog dolaska.
Ne sviđa mi se to.
-Ne sviđa mi se uopšte. -Očigledno.
Uvek je gadno kad se mačka vrati po...
miša sa kojim se već igrala.
Mi bismo, naravno, mogli malo da zbunimo mačku...
predlažući joj da uzme par slobodnih dana za svoje potrebe.
Naročito posle svega...
Posle svega kroz šta ste prošli, dragi moj generale, poslednjih par meseci u Rusiji.
Znam da je to bio pravi pakao za vas.
Želim 4.000 ljudi do kraja ove nedelje.
Onda ćete ih i imati.
Vaš pukovnik Sandauer je blisko sarađivao sa generalom Kalenbergom.
Moraćemo da zavirimo u svaku rupu, ali imaćete svoje 4.000.
U međuvremenu, zašto se ne uzmete par slobodnih dana?
Malo se odmorite, razgledate Pariz. Ovo vam je prvi put da ste ovde.
Želim samo borbene trupe, a ne propale strace i decu.
Da, gospodine. Dobro napredujemo, general Kalenberg i ja.
Nakraju krajeva, možda vam je ovo poslednja šansa da vidite Pariz.
Možda nam je svima ovo poslednja šansa. Baš šteta.
Nema potrebe.
Ali kako? Naravno da je potrebno.
Stroge mere su jedina stvar koju ljudi poštuju.
Jedino što vam predlažem je da prepustite sve nama.
-Komandant ne može... -I vašem izvanrednom pukovniku Sandaueru.
Mi smo vam već organizovali i pratnju... Kalenberg?
-U vašem hotelu. -U Ekscelzioru.
Imaćete na raspolaganju auto, šofera i bilo šta drugo što poželite.
-Svako mora povremeno da se odmori, generale. -Ja si to ne mogu priuštiti.
Onda meni ne preostaje ništa drugo do da vas nateram da uživate.
Moram li da vam naredim?
Zato što, ako moram, bojim se da ću to i uraditi.
Da, gospodine.
Očigledno, još niste spremni za mene.
Vrlo dobro.
Odvojiću jedan dan za razgledanje grada.
Doćiću u štab tačno u 8 sati ujutro 19-og.
Hajl Hitler.
Hajl Hitler
Pa, nije ispalo tako loše. Sad imate još jedan dan
Trebaju nam dva, do 20-og.
Dođite sutra kod mene i Eleonore na večeru.
-Stiže i Ulrika. -Ovo ne valja.
Naravno, zaboravila je da kaže u kom će vozu biti.
-Pretpostavljam da ste sada sa nama. -Psihički, naravno, ali...
Morate da se odlučite. Veoma brzo.
Odlučiti se je jedna stvar, a pričati o tome sasvim druga.
Previše brinete.
Strpljenje je samo jedna od nekoliko vrlina koje ja posedujem.
Na mestu voljno.
Vodniče, pozovite mi telefonom kancelariju Ministra vojnog.
-Desetaru? -Gospodine.
Imam jedan zadatak za tebe.
Dođi.
Spojite me sa kancelarijom Ministra vojnog.
General Kalenberg.
Ne ispuštaj ga iz vida ni za sekund.
-24 sata dnevno, razumeš? -Da, gospodine.
Možda će uveče poželeti da izađe.
Da li znaš šta bi moglo da interesuje generala Tanca?
Noćne barove, devojke, takve stvari.
Nekoliko, gospodine.
Ali, ne znam kakav general ima ukus, gospodine.
Bez obzira na to, nadam se da mu se nećeš ti svideti, desetaru.
Mada, iako bude tako, nemoj da zaboraviš da to radiš za otadžbinu.
Pokušaću da to ne smetnem sa uma, gospodine.
Ako ti naredi da ga odvedeš u štab, odmah da si mi javio.
-Bilo ovde, bilo u moj hotel. -Da, gospodine.
Javićeš se pukovniku Sandaueru po precizne instrukcije.
Gospodine?
Šta je bilo, desetaru?
Izvinite, ali trebalo je da sutra odem na 24-oro časovno odsustvo.
Sad je to nemoguće.
Mogu li dobiti bar jedan sat ujutru slobodan, gospodine?
Ne.
Gospodine.
-Hartmane? -Gospodine?
Ovo je veoma važno.
U redu. Gde smo ono stali?
O, da. Dečje bolesti?
Boginje.
Koliko se sećam, ništa ozbiljno.
Varičele.
Mokrenje u krevet?
-Ne, gospodine. -Strah od mraka?
Ne, ne bih rekao.
Venerične bolesti?
-Ne, gospodine. -Dobro.
-Sad, kako stojiš sa knjigama? -Knjigama?
-Čitaš li knjige? -Da, gospodine, čitam.
-Šta? -"Rat i mir".
Ničea. "Propast zapada".
Knjige o psihologiji, patologiji?
Ne, ne baš.
Pokaži mi svoje ruke.
U redu. Dobilo si svoju sobu u hotelu za generale.
On će želeti da razgleda glavne znamenitosti Pariza.
Pripremićeš ceo itinerar i predstaviti ga prvo meni.
Kada nije na frontu, general ide na spavanje u 11:45.
Veoma retko pije ili puši,
tako da ćete, verovatno, ranije završavati sa večernjim izlascima.
Evo, ovo je moj privatni broj,
u slučaju da ti zatrebam.
Zatrebate, gospodine?
Ako se desi bilo šta nepredviđeno odmah me pozovi.
-Je l' to jasno? -Razumem, gospodine.
Srećno.
Hvala, gospodine.
Jočš nešto. Izbegavaj groblja, grobnice, ne pominji smrt.
Da, gospodine.
Gospodine?
-Inspektor Moran, molim vas? -Treći sprat, soba 158.
-Koga da najavim? -Hvala vam. Snaćiću se sam.
Dobrodošli, pukovniče Grau, u ovu paukovu mrežu.
Kako ste znali da sam to ja?
Koji drugi nemački oficir bi banuo nenajavljen?
Skoro svaki SS oficir.
U stvari, video sam vaš odraz u prozoru.
Nemoguće, previše je prljavo.
-Nadam se da niste alergični na prašinu? -Stari zločini, pukovniče.
Oni su ti koji skupljaju prašinu.
Nerešeni zločini.
Prašina se slegla.
Mi možemo uvek da je ponovo podignemo.
Da li ste zato došli? Sedite, molm vas.
Izvinjavam se na vrućini, al još malo pa će avgust,
a tada većina Parižana napušta Pariz.
Nadajmo se da će Nemci isto to da urade.
Sen-Lo su jutros preuzeli Saveznici.
BBC?
-Kafu? -Ne, hvala.
Vi imate dosije o svakom, zar ne?
-Samo interesantnih ljudi. -Nemaca kao i Francuza?
Pa, na pojedine zahteve nemačke Obaveštajne službe,
povremeno bacimo oko i na nekog interesantnog Nemca.
Kao što sam ja?
-Oduvek sam vas smatrao interesantnim. -Hvala.
Kako stojite sa nemačkim generalima?
Molim, šta sa njima?
Da li su generali interesantni?
Pa, ako se složimo da su interesantni, onda malo pripazimo i na njih.
Dobro. Evo imena tri generala. Želim da znam sve o njima.
Sve je možda malo previše.
Šta tačno tražite?
Jedan od njih je ubica.
Samo jedan?
Ali, ubijanje im se nalazi u opisu radnog mesta.
Recimo da ono što je za divljenje na veliko, monstruozno je na malo.
Ako već dajemo medalje masovnim ubicama,
izvedimo bar pred lice pravde male preduzetnike.
Lepo rečeno. Biće mi zadovoljstvo da vam pomognem koliko mogu.
Shvatam da nema ničeg besplatnog u današnjem svetu, čak ni među kolegama.
Naročito među kolegama.
U zamenu za vašu informaciju...
srediću da tri člana pokreta otpora budu puštena iz zatvora.
Hvala.
-Sumnjate li posebno na nekoga. -Ne, ne, ustvari.
Vidite, za noć kad se desilo ubistvo...
svaki general ima ponešto da sakrije.
Noć kad se desilo ubistvo je...?
12. decembar 1942. Varšava.
I taman kad sam započeo istragu premešten sam u Pariz.
-Po nalogu ubice? -Verovatno.
Već dve godine pokušavam da ponovo otvorim slučaj.
Konačno, sada mogu. Od danas, sva trojica su u Parizu.
General Gabler.
Veoma je sklon toj vrsti devojaka.
Oh, devojka. Zločin iz strasti, kako bi se ovde reklo.
Strast, da, ali samo imate iste sklonosti kao čuveni Markiz de Sad.
O, znači seksualni zločin, shvatam. Da li vas zato ovaj slučaj uzbuđuje?
Devojka je bila i nemački agent.
Možda je ubijena zbog nečega što je saznala.
Zato me Kalenberg najviše i intrigira.
Delije kao da uopšte nema privatan život...
a onda, sa vremena na vreme, nestane.
Niko ne zna ni gde, ni zašro.
A general Tanc?
Savršeni manijak.
Gledao sam kako uništava ceo kvart u Varšavi iz čistog zadovoljstva.
Na Istočnom frontu je bio poznat kao Kasapin.
Izgubio je veći deo svoje divizije u Rusiji.
Uživa u smrti. Zbog toga, ni sam ne znam zašto...
mislim da on nije čovek koga tražim.
Svako ko ima moć da rasturi ceo grad kad god mu se prohte...
nema potrebe da se bavi tako minornim stvarima poput kasapljenja devojke.
Možda grešim, naravno.
-Hartman? -Da.
Ja sam vodnik Kopacki, generalov posilni.
Bar se nadam da sam još uvek.
Zaboravio sam jutros mu izvadim pertle pre nego što sam mu očistio cipele.
Za boga miloga, gde su ti rukavice?
-Tako ćeš ostaviti otiske prstiju. -Nisam dobio nikakve rukavice.
-Niko mi nije rekao. -Uzmi moje.
Ovo je generalovo praznično sledovanje.
Flačša konjaka, termos sa kafom ohlađenom na 40 stepeni,
dve stotine cigareta.
Da li general pije?
Kao sunđer, ali ne u javnosti.
Stavi torbu na zadnje sedište.
Sa desne strane.
Kad god izaće iz auta očisti pepeljare.
Puši kao Turčin.
Čisti sve što vidiš.
Čisti i ono što ne vidišš,
uključijući motor.
Ako to ne uradič, otkinuće ti glavu.
Sada je sekund do 9.
Evo ga dolazi.
Preneo sam mu kompletne instrukcije, gospodine.
-Ime? -Hartman, Kurt, mlađi desetar, gospodine.
Pokaži generalu ruke.
Nemoj stajati tu kao klipan. Navuci rukavice.
Izgleda da poznaje Pariz.
Pripremio je maršrutu za obilazak Pariza. Ja sam je odobrio.
Vidimo se sutra ujutro u štabu.
Razumem, generale.
Vodnik Kopacki je smenjen po mom naređenju.
Jutros je razmazao imalin po mojim pertlama.
-Dve nedelje mu je zabranjen izlazak iz kasarne. -Da, generale.
Upravo smo prošli pored Trga Vendom, gospodine.
Stub je visok 142 stope a podignut je 1810.
Napravljen je od bronze 1200 topova zarobljenih kod Osterlica.
Na vrhu se nalazi Napoleonov kip.
Ispred nas, gospodine, nalazi se Tulije Vrt.
Palata Tulije je bila sa svih strana okružena vrtovima.
1792. u vreme Francuske revolucije...
pariška rulja je upala iu palatu,
nateravši kralja i kraljicu u bekstvo.
Spaljena je do temelja...
1871.
Sada dolazimo na Trg Konkord.
Jedan od najlepših trgova u Parizu.
Baš ovde, na sred ovog trga...
su Luju XIV i Mariji Antoaneti...
odsečene glave tokom revolucije.
Giljotina je bila tamo, baš centru, gde se sad nalazi obelisk.
Gledaj gde voziš, desetaru.
Razumem, gospodine.
-Gospođica Gabler? -Da.
Ja sam vodnik Kepke iz štaba vašeg oca.
Kako su znali kojim vozom ću stići?
Nisu znali.
Mogu li?
Vidite, ja sam Hartmanov rođak.
Mi nemamo tajni, Hartman i ja. Više smo, u stvari, kao braća.
-On je dobro, zar ne? -Dobro? Nikad bolje.
Samo je u poslednjem trenutku dobio zadatak da vozi generala Tanca.
Samo danas. Zato nije mogao da dođe da vas sačeka.
Pa, kako stoje stvari u otadžbini?
Da li je neki grad pretekao posle bombardovanja?
Jeste nekoliko, tu i tamo.
To je dobra stvar sa Parizom. Otvoren grad, nema bombardovanja.
Mrzim bombe.
Ovuda gospođice Grabler. Parkirao sam odmah ispred.
Odvešću vas u očev hotel.
I Hartman tamo stanuje.
Sa generalom Tancom, samo još večeras.
Pretpostavljam da ćete naleteti na njega pre ili kasnije,
u foajeu ili tu negde.
Galerija je zatvorena za javnost, gospodine.
Ali, dobili ste specijalnu dozvolu da pogledate slike.
Mnoge od njih su konfiskovane i prikupljene ovde...
pre no što budu poslane u Nemačku.
General Tanc. Obavešteni ste.
Da, desetaru. Ovde ćete naći sve informacije.
Sa vaše desne strane, gospodine, Bušerove slike,
francuskog umetnika iz XVIII veka.
Sve ove slike su odabrane...
za Rajhsmaršala Geringa.
Šta je unutra?
Slike koje su rekvirirane iz privatnih zbirki za Rajhsmaršala.
Kakve slike?
Moderne, gospodine, i neki impresionisti.
Dekadentne?
Pretpostavljam, gospodine.
Svetlo.
Tuluz-Lotrek, Le Divan.
Renoar, Akt, nastala 1910.
Gogen, Na plaži, iz njegovog Tahiti perioda.
Još jedan Renoarov akt.
Sutin, Le Garcon d'etage.
Dega, Kada, naslikana 1886.
Van Gog, Vinsent, Autoportret.
Ponekad je zovu Vinsent u plamenu,
nastala dok je bio u ludnici pred sam kraj života.
Evo, gospodine, slike Sezana.
Kako se usuđuješ?
Izvinite, gospodine, ali...
Da me nikad više nisi takao.
Mislio sam da će nam se general Gabler pridružiti za ručak.
Ovih dana, general Gabler ne ruča.
Stvarno? To bi moglo da prouzrokuje ozbiljne posledice po zdravlje.
Da. Da, rekao sam mu to.
Kako bilo, kad...
Kad završi sa svojom vežbom, biće sa nama za svaki obrok.
Možda onda neće biti pozvan.
Hoćemo li da pređemo u baštu?
Stvarno smo imali sreće sa ružama ove godine.
Baš vam je lepo ovde.
Hvala, generale. Proveli smo ovde dva nezaboravna leta.
Biće mi jako žao kad budemo odlazili.
Hitler se nalazi u svom štabu u Rastenburgu.
Ako sve bude išlo po planu, prekosutra...
oko 1:30 posle podne...
biće mrtav.
Ako smem reći, nadamo se da će biti mrtav.
Pogledajte! Te proklete bube. Svuda ih ima.
Gospodine, kako možemo znati da Hitler neće promeniti svoje planove u poslednjem trenutku?
Već dva puta ovog meseca nas je predupredio.
Šta ako nešto pođe naopako, gospodine?
Svi ćete biti pogubljeni, pukovniče.
Pretpostavljam da Gestapo već ima skoro sva naša imena.
-Ovo nam je poslednja šansa. -Ovo nam je i poslednja vojna šansa.
Saveznici će preći preko Rajne pre zime. Sad ili nikad.
Na svu sreću, nismo više tako usamljeni kao što smo bili.
Imamo podršku najvećeg nemačkog vojnika.
-Feldmaršala Romela. -Romela?
To će sasvim promeniti mišljenje u vojsci.
Romel je postao popularniji i od samog Hitlera.
Romel je čak bolji i general.
Naš plan je da on bude predsednik Republike Nemačke.
U ovom trenutku, feldmaršal Romel obilazi Zapadni front,
ali, kad nam zatreba, pridružiće nam se.
Probajte da zadrćite ove položaje još jedan dan.
Sve to, pod pretpostavkom da pojačanje stigne na vreme.
Oprostite, gospodine.
Hitna depeša za vas.
Neprijatelj je probio našu liniju kod Kotansa.
Učinite šta možete.
Pazite se na drumovima, feldmaršale.
Neprijatelj je preuzeo kompletan vazdušni prostor.
General fon Ajsenbek je na putu za Rastenburg gde će raportirati Hitleru.
Recite fireru da će SS radije umreti nego ga izdati.
Preneću mu, generale.
Prenoćiću u Livarou. Sutra ću biti u štabu.
Posle toga, gospodine? Gde ćemo moći da vas pronađemo?
Ko zna?
20-og maja ću, možda, biti u Parizu.
Nije trebalo da pominjete datum.
Datum ništa ne znači. Ne još.
I dalje mislim da bi trebalo da sačekate pre nego što se umešate.
Ja sam već umešan.
Shvatate li da ćete, ako ne uspeju biti streljani kao izdajnik.
Ali ja i jesam izdajnik,
izdao sam ludaka.
Koji je i dalje vaš vrhovni komandant, i kome ste se divili i povinovali.
Kada komandant poludi treba ga kazniti oduzimanjem vlasti.
Nemamo baš mnogo izbora. Ako ga ne sklonimo sada,
o nama će učiti kao o izdajnicima otadžbine.
A ako ga ukolnimo, možda će nas istorija, jednog dana, zvati patriotama i junacima.
Ma šta se desi, plašim se da će nas pogrešno proceniti.
Verovatno ste u pravu. Najmanje što ja mogu je da se nadam da ćete biti oprezni.
Prekasno je za oprez. Rat je izgubljen. Mi moramo da preživimo.
-Šta ako on preživi? -On se nikad neće predati.
Ludaci kao što je on to ne rade.
Njegova želja je da telima svih Nemaca, muškaraca, žena i dece...
potpali pogrebnu lomaču na kojoj bi on, eventualno, umro...
Vagnerovski slavno.
Nameravam da ga lišim te slave.
Nameravam...
Neprijateljski avioni sleva, feldmaršale. Videli su nas.
U zaklon. Siđi sa puta, brzo!
-Žao mi je, gospođo, što kasnim. -Šta je bilo?
Feldmaršal Romel je ranjen.
-O, ne. -Koliko ozbiljno?
U komi je. Lekari ne veruju da će pregurati noć.
-Užas. -Kako se to desilo?
Normalno. Koliko sam čuo, njegov auto je mitraljirao Saveznički avion.
-U tom slučaju, ovo je kraj. -Ne bih se složio.
Jesi poludeo? nije on jedini general.
Da, naravno. Nije kraj, nikako nije kraj.
Određeni neuspeh jeste, morate priznati.
Gospođo, ne mogu da ostanem. Oprostite mi, molim vas.
Ulrika, dobro došla u Pariz.
Uvek je dobro videti dobrog generala.
Laku noć, generale.
Ovo neće proći. Izgubili ste Romela.
Ali imate Tanca koji se sutra vraća na dužnost.
-Samo vam čudo sad može pomoći. -Onda nam pomozite da se čudo desi.
Držite Tanca sutra što dalje od štaba.
Uradiću sve što mogu. Naravno.
Ali zapamtite, kad stvari krenu po zlu, sviima je potreban prijatelj.
Neko ko je nekompromitovan.
Zato mislim da je za sve najbolje,
da i dalje budem neutralan i da čekam svoje vreme.
Nemoj te me terati da kršim vrat preskačući ograde,
kad mogu da ostanem koristan i živ sedeći na njoj.
Shvatate šta mislim?
Da, shvatam šta mislite.
Odgovarajući restoran.
Veoma čist.
Da vas odvezem nazad u hotel, gospodine?
Zašto?
Mislio sam da ste možda umorni.
Da.
Reci mi, desetaru, da li su sve znamenitosti Pariza povezane
sa ovima koje stimulišu intelekt i stomak?
-Ni u kom slučaju. -Onda smo bili veoma temeljni.
Raportiraćeš mi ovde, za tačno 30 minuta.
-O, i, desetaru. -Da, gospodine.
Obućićeš civilno odelo.
Možeš ga naći kod portira u holu.
Žedna sam.
Kad muškarac ćuti,
to je ili zato što je stidljiv, ili zato što pati.
Vi izgledate isuviše dobro da biste se stideli.
A ako patite...
mogu da učinim da zaboravite svoju patnju.
Očigledno da niste dovoljno propratili.
Probudi me u 7:30.
Voda ukadi, 31 stepen.
Doručak se sastoji od četiri presna jajeta, dva parčeta tosta,
kafe i čašice konjaka.
-Razumem, gospodine. -Laku noć, desetare.
-Halo, mogu li dobiti gospođicu...? -Kurte.
-Sećaš li me se? -Da, poljska kraljice.
Vratila sam se iz izbeglištva.
Često sam zrazmišljao o ovome.
Jesi baš ovako zamišljao?
Halo?
Ali, gospodine, ja...
Da, gospodine. Odmah, gospodine.
-Prokletstvo. -General Tanc?
Pukovnik Sandauer. Želi da spavam dole u Tancovim odajama.
Nemoj.
I neću.
-Ista si. -Jesam li?
Pa, nisam baš skroz ista.
Šta? Šta se to promenilo?
Ne znam tačno.
Ti ćeš mi reći, je l' da? Mislim da si ti jedini koji to može.
Da, rećiću ti.
Moraš li da ideš?
Ili da me streljaju.
Ne daj nikad da te streljaju.
Nemoj da se brineš. Vidimo se sutra.
Ko zna gde ćemo biti sutra.
Izvini. Gde ćemo se naći?
Evo, budi u ovoj palati u 7:00.
Ako ne budem tamo, ptaj za Rejmonda. Slobodno.
Možeš li da čekaš do 7:00?
Ne.
Ne mogu ni ja.
Idi brzo.
Kurte.
Nemamo baš mnogo sreće, zar ne?
Zato mora da nam krene.
Laku noć.
Ko je?
-Desetar Hartman, gospodine. -Šta?
Pukovnik Sanduer me ja pozvao. Rekao mi je da spavam ovde.
Da.
-Ko je? -Ja sam, gospodine.
Da?
Nosim vam doručak, gospodine.
Pijem crnu kafu, dve trećine šoljice, bez šećera.
Da, gospodine.
Voda u kadi je bila 32 stepena, jedan stepen pretopla.
Žao mi je, gospodine.
Spremio sam vam uniformu, gospodine.
Desetaru.
Da, gospodine?
Imaš nešto da mi kažeš?
Ne, gospodine. Ništa, gospodine.
-Znači, sve je u redu? -Da, gospodine.
Insistiram na apsolutnoj iskrenosti, desetaru.
Da, gospodine.
Pa?
Pa, nadam se da se general dobro proveo sinoć.
Na kraju krajeva, u Parizu smo, a general je na odsustvu.
-To nema nikakve veze sa tobom. -Ne, gospodine.
Tvoj posao je samo da ispunjavaš moja naređenja, ništa drugo.
-Da, gospodine. -Šta si po zanimanju?
Muzičar. Studirao sam klavir, gospodine.
Tamo ćeš naći neke brošure. Nemam pojma odakle se stvoriše.
Verovatno mi ih je portir doneo.
Voleo bih da vidim te slike danas.
Želim da središ to za mene, Hartmane.
-Ali, gospodine, ja... -Da?
Oprtostite, gospodine, ali rekli ste da se danas vraćate na dužnost.
-Odmoriću se još jedan dan. -Da, gospodine.
Ceo ovaj posao izaziva gađenje u meni, ali čak i ja moram da se odmorim s vremena na vreme.
Tako priroda funkcioniše.
Revoltiran ali neizbežan.
Kako vi kažete, gospodine.
Obradovaćete se kad vam kažem da se general Tanc ne vraća na posao do sutra.
-Stvarno? -Čuda se ponekad događaju.
Napred.
-Izvinite, generale, gospodine. -Da.
Upravo su zvali iz Ministarstva vojnog, gospodine. Žele da se odmah javite u štab.
Hvala.
Šta li je sad?
Ne možete da pretpostavite?
Šta je unutra?
Moderne slike.
Sećate se, gospodine. Slike koje ste juče želeli da vidite.
Dekadentna umetnost?
Pa, da, gospodine.
Tuluz-Lotrek, Le Divan.
Renoar, Akt, naslikan 1910.
Gogen.
-Pukovniče Grau? -Da.
Pukovnik Grau.
Zasebna soba?
Odavno nisam video ovako nedoličan luksuz usred bela dana.
Za nas ništa nije previše dobro, pukovniče.
Moramo dozvoliti crvenom vinu da diše.
Nemojte da se sekirate za šefa servisa. On je jedan od mojih ljudi.
Mislim da je kelner sa vinom jedan od naših.
Nadajmo se da je kuvar neutralan.
-Malo belog vina? -Hvala.
Samo nam fale još dve balerine da kompletiramo dekor.
Seks i dobra kuhinja ne idu zajedno. Ili jedno, ili drugo.
Danas je tako. Sutra...
Ja ću vam naći devojke.
A sad, šta imate za mene?
Nešto izuzetno.
Šta?
Dogodiće se još jedno ubistvo, u koje će biti umešan jedan vaš general.
-Koji? -Kalenberg.
Nastavite.
Ne bi trebalo da vam pričam ovo.
Zašto ne?
Zato što kao Francuz,na neki način, odobravam to što radi.
Odobravate?
Ubistvo?
Ovo ubistvo.
On je deo zavere protiv Hitlera.
Dragi prijatelju, od kad je počeo rat bilo je bar tuce zavera protiv Hitlera.
Ne ovako ozbilnjih. Polovina pariških generala je umešano.
-Znam. -Znate? Kako?
Isto kao što znam da je vaše šifrovano ime...
u francuskom pokretu otpora - Abelard.
-Još vina? -Molim vas.
Mm, izvrsno. Ako zavera uspe, moćiću da priznam...
da sam uvek više voleo Burgundsko od Rajnskog vina.
Da li ste pronašli još nešto, znate, nešto privatno?
Začuđujuće.
Ja vam kažem za zaveru...
Ja vam kažem za zaveru, ali vas to ne interesuje.
Ali ako vam pomognem da rešite ubistvo jedne kurve, bićete oduševljeni.
Nemam osećaj za razmere. Na to su mi odavno ukazali.
Pukovniče Grau, ako...
Izvinite.
Ako generali ubiju Hitlera, rat je gotov.
Vi više verujete u njih od mene.
Dok su stvari išle dobro...
generali su uživali u ratu isto kao i sam Hitler.
Sada kad gubimo, jedino što žele je da spasu svoje kože.
To je prirodno, ali...
Inspektore, mene interesuje samo jedan general koji je ubio devojku,
misleći da, zato što je general, može da izigrava Boga u krevetu isto kao i na bojnom polju.
Pa, ja ću mu pokazati da nije Bog.
I da ste to vi?
Moje ludilo je na mnogo nižem i svetovnijem nivou.
Samo želim da pravda bude zadovoljena.
Hoćete li mi sada reći šta ste pronašli o ostalim generalima?
Neverovatni ste.
Stvarno tako mislite? Ja sam oduvek mislio da smo nas dvojica vrlo slični.
Da, samo što sam ja oprezan.
Nemam baš preterano šta da vam kažem.
Izgleda da Tanc nema nikakva interesovanja.
Popije s vremena na vreme. Pomalo voajer, rekao bih.
Gabler je pravi seksualni atleta.
Bira devojke u Bulonjskoj šumi,
ali, koliko znam, do sad nije pokušao ni jednu da ubije.
Kalenberg je bio prezauzet oko zavere, kao što rekoh.
Svi relevantni detalji su vam ovde.
Nije baš mnogo.
Ali, evo, sloboda za tri vaša Francuza.
Hvala.
Pukovniče, ako vam ikad bude trebala bilo kakva pomoć...
-Informacije? -Naravno, ali sam mislio...
Pa, Saveznici će vrlo brzo biti ovde.
Pariz će ponovo biti francuski. Moze vam zatrebati pomoć.
Hvala vam.
Cenim to.
Uđite, generale.
Generale.
-Ima li vesti? -Ništa za sad.
Neke očekujemo, svaki tren.
Francuski Ministar vojni.
Žao mi je što sam morao ovako na brzinu da zakažem ovaj sastanak.
Neki od vas se međusobno ne poznaju.
Međutim, ponašajte se kao da ste se upoznali.
Svi smo u ovome zajedno, i moramo delovati veoma brzo.
Prvo.
Sutra, oko 1300, ako sve pođe kako treba,
dobićemo iz Berlina šifrovanu reš "Valkira".
Ta jedna jedina reč "Valkira", će značiti
da je Hitler mrtav i da imamo novu vladu.
Mi ćemo tada početi da hapsimo...
sve SS i Gestapo oficire u širem području Pariza.
Vi ćete, generale, biti odgovorni za hapšenje svih SS oficira.
Razumem, gospodine.
Kakva su naređenja u slučaju otpora?
U slučaju otpora pucate da ubijete.
Vi ćete posetiti i Gestapo.
-Pukovniče. -Gospodine?
Preuzećete kontrolu nad svim telefonskim komunikacijama.
Majore.
Vi ćete preuzeti vojni radio.
Mi ćemo nadzirati svaki novi program.
Generale Kalenberg,
vi ćete organizovati razoružavanje Nibelung divizije u Kormetu...
i hapšenje generala Tanca.
Desetaru!
-Da, gospodine? -Jesi li za jedan konjak?
-Ali, na dužnosti sam, gospodine. -Smeš da sedneš.
Hvala, gospodine.
Moj račun. Želiš li ti nešto?
-Uzeću Viši vodu. -Viši!
Zadovoljan sam tvojom urednošću i društvom.
-Hvala, gospodine. -Ako izuzmemo vodu za kupanje od jutros.
Žao mi je, gospodine.
Da li si već telefonirao pukovniku Sandaueru?
Ne, gospodine, nisam.
Ma kakav zaključak koji si mogao doneti na osnovu mog ponašanja je pogrešan i opasan.
Definiši termin "dekadentna umetnost".
Pa, gospodine, to je stvar interpretacije.
Tehnički govoreći, biti dekadentan znači biti...
slab, bezvoljan, jalov.
Ja lično ne mislim da su slike, koje smo videli, dekadentne.
Ali ipak, ja ni ne znam zapravo šta je dekadencija, ne bar zvanično.
Ja zaista mislim da su, umetnički, one slike veoma duboke.
Govore nam stvari o nama samima koje ni mi sami ne znamo.
Deluju kao ogledalo, pretpostavljam,
na stvari kojima obično ne vidimo odraz.
Imaš li devojku?
-Da, gospodine. -Sedi.
Imaš li njenu sliku?
Ne, gospodine.
Ovo mi je prvo odsustvo u poslednjih nekoliko godina, Hartmane.
I naređeno mi je da ga uzmem. Naređeno! Šta ti misliš o tome?
Mislim da je to naređenje koje se mora poslušati, gospodine.
Ne sasvim Hartmane, ali naređenja postoje da bi se izvršavala.
To važi za generale isto kao i za mlađe desetare.
Da, gospodine.
Reci mi,
kad dođe do poslednjeg izbora, ko je važniji,
ti ili ja?
General je važniji od desetara, gospodine.
Naravno. Nikad to nemoj smetnuti sa uma, ma šta se desilo.
Daj mi svoj novčanik, desetaru.
Idem malo da prošetam.
Imaš dobar ukus.
Plati račun i ostavi odgovarajuću napojnicu.
Kad se vratim, možda ću poželeti da nastavim sa proučavanjem noćnog života u Parizu.
Da, gospodine.
I veliki konjak.
Gospođice?
Da li je Rejmond...?
Izvinite, tražim gospodina Rejmonda.
Rejmond je žensko ime. Tačnije, moje.
Žao mi je, desetar Hartman nije imao vremena da mi objasni.
-O, ti mora da si Ulrika. -Da.
Pričao mi je o tebi. Dođi.
Sedi.
To je njegov sto, taj u ćošku.
Mislim da treba da te upozorim, Nemci ne zalaze ovde baš često.
-Nismo dobrodošli? -Šta ti misliš?
Da, nismo dobrodošli. Žao mi je.
Ali, Hartman dolazi. On je drugačiji.
Jednog dana će me, verovatno, Pokret otpora ubiti zato što mi se sviđa.
Ali ljudi su ljudi.
Pa, izgleda mi da ga znaš jako dobro.
Znala bih ga dobro, da nije prvo tebe sreo.
Ne brini se, ni meni više nije stalo.
Pa, vratio si se, a?
Promenio mišljenje, možda?
Šta god kažeš.
Papire, molim vas. Brzo. Hajde!
Samo nam je ovo trebalo.
Ostanite gde ste! Svi vi! Brzo! Ovamo! Uhvatite ih!
Blokirajte sve izlaze.
Stoj! Stoj!
Svi ste uhapšeni. Izvedite ih odavde.
Ovo mesto je zatvoreno do daljneg.
Da, gospodine.
Hajde.
Hajde, idemo.
Desetaru.
Da, gospodine. Izvinite, gospodine.
U baru se nalazi devojka, plavuša,
priča sa barmenom.
Pozvaćeš je da pođe sa tobom.
Da, gospodine.
-Izvini. -Da.
Odavno nisam srela nekog ko ima šofera.
Pa, konačno.
Reci mu gde živiš.
Rue Leandre, blizu Sacre Coeur. Znaš gde je to?
Da.
Kasnije.
Samo polako. Kad god poželiš.
Eno tamo, kuća na uglu sa tvoje leve strane.
Parkiraj sa druge strane ulice.
-Na kom spratu živiš? -Drugom, sa ulice.
Znaš, strašno je sladak. Je l' može i on da pođe?
Tri je društvo, k'o što kažu.
Ne, pretpostavljam da ne. Idem ja prva.
Obrati pažnju na prozor. Možda mi budeš potreban.
Da, gospodine.
U redu, gospođica Gabler. izađite.
Desetaru.
Dođi gore.
Da, gospodine?
Uđi.
Pogledaj tamo.
Evo.
Popi.
Ti si osećajan, mlad čovek.
Vi ste ludi.
Sasvim suprotno, apsolutno vladam svojim razumom.
Opušten, budan, spreman za službu.
Spreman da bude uhapšen za ubistvo!
Hoćete li i mene da ubijete?
Nadam se da neću morati.
Danas kad sam te pitao, ko je važniji, general ili desetar,
odgovorio si "general". Naravno, složio sam se sa tobom.
Ali kad general treba da bude obešen zbog prljavog, krvavog ubistva...
Tada desetar mora da zauzme njegovo mesto.
-Ali, ja mogu da dokažem... -Šta?
Šta možeš da dokažeš, desetaru?
Da si je ti pokupio u noćnom klubu? Zato jer ja nisam.
Zašto bi iko pomislio da sam ja ovo uradio?
Tvoji otisci su na toj čaši konjaka.
Zato što moji nisu.
Zato što su tvoju pločicu našli u njenoj sobi.
Jer moja neće biti ovde.
Sve ste ovo planirali od samog početka.
Ništa ti nećeš dokazati, desetaru.
Ti ćeš nestati.
Ja neću reći ništa do sutra ujutru,
kad se ti nećeš pojaviti da se javiš na dužnost,
te ćeš biti proglašen dezerterom. -Šta ako odbijem?
Ubiću te.
Onda ću reći policiji da si ukaro auto,
da sam te pratio, ti si došao ovamo i ubio devojku.
Da li mislite da će iko poverovati u to?
Naravno, ja sam general.
Pretpostavljam, naravno, da će ovakav leš privući određenu pažnju,
prilično bezrazložno, ako se ja pitam. Na kraju krajeva, ko je ona, uopšte?
Kurva.
Tek na kraju svog života poslužila je nekoj svrsi.
Proveli smo zajedno dva zanimljiva dana u kojima sam uživao.
Ne želim da raznesem tvoju lepu glavu u komadiće.
Beži odavde Hartmane, koliko te noge nose.
Sakri se pod zemlju.
Evo ti novac. Možeš da uzmeš i auto.
Imaš civilno odelo i skoro celu noć pred sobom.
Kreni odmah. Napusti Pariz.
Preživi.
Zašto?
Zar moram da ti objašnjavam?
Jednostavno, dešava se.
Ne sumnjam...
da ima mnogo razloga, ali rat je taj koji...
Zar je tvoja spoznaja smrti zaista tako ograničena?
Živimo u vremenu kada smo svedoci miliona užasnijih smrti od njene.
To je prirodni fenomen van svake kontrole.
Sad, možeš ili da bežiš, ili da čekaš da te ubijem.
Da li ste toliko ludi da mislite da ćete se izvući?
Nije mi prvi put.
Ti si taj čiji je život u opasnosti.
Idi!
Da? Da.
-Ko je traži? -Daj mi telefon, majko.
Žao mi je. Ako se ne predstavite neću vam dati svoju ćerku.
Nije trebalo to da uradiš, majko.
Očigledno samo jedan od tvojih poznanika iz noćnog kluba.
Trebalo je da me pustiš da popričam s njim.
Zvaće ponovo ujutru ako je džentlmen.
U šta sumnjam, znajući tvoje navike.
Postala si prava divljakuša!
Šta još? Ja sam ti ćerka.
Što više to gore za mene.
Ja sam bar ponovo živa.
-O, Kalenberg. -Da.
-Idem na ceo dan. -Gde ćete?
-Na selo. U Barbizon. Obećao sam Eleonori. Lepo mestašce.
Imaju neverovatan restoran. Mogli biste ponekad da svratite.
-Neću se vraćati do mraka. -Dotle će, valjda, sve biti gotovo.
Ovako ili onako, da.
Nemojte biti tako utučeni.
U svakom slučaju, ja...
Vežba je već počela, zar ne?
Da.
Sad bi naš čovek trebalo da se približava trećoj kontrolnoj tački.
kod Rastenburga. Nosi tašnu sa četiri funte...
dinamita i autimatski upaljač.
Oko 1:00, Hitler ima sastanak sa generalima,
i sa našim čovekom.
Cementni zidovi bunkera će pojačati eksploziju.
Niko u toj sobi neće preživeti.
Ah, fon Štaufenberg.
-Vi ste došli na onaj sastanak u 1:00? -Da, gospodine. Sad sam stigao iz Berlina.
Hteo sam da se javim, ali...
Mala izmena plana. Sastanak je u kolibi u 12:30.
-Dobro. -Ovuda.
Berlin, srećniče. Ovo mesto je kao manastir u Lentu.
Pravi pakao.
Tamo.
Evo.
Pronašli smo u spavaćoj sobi.
"Hartman, Kurt. Desetar".
Ne verujem u to. Mislim, previše je očigledno, previše zgodno.
-Šta još? -Našli smo i otiske prstiju...
na na krhotini od čaše za konjak, kao i na dovratku.
-Proveravamo ih. -Ko je devojka?
Monik Demur, profesionalna prostitutka.
Napustila je bar Le Paradi oko 11:30,
sa mladim Nemcem u civilnom odelu.
Mrtva je od ponoći, najmanje...
Četa B.
Štab Sedmog korpusa.
Pod komandom generala Gablera. Zvaću vas kasnije, inspektore...
-Pukobniče. -Da?
Ne idite tamo. Bar ne danas.
Svaki dan je dobar dan za hvatanje ubice.
-Čak i sudnji dan? -Sudnji dan posebno.
Naše strateško povlačenje iz San-Loa nam je omogućilo, moj Fireru,
da zabijemo klin u neprijateljski front tačno ovde,
u blizini Mortena.
-Ako uspemo... -U redu je, hvala vam.
Bićemo u poziciji da se probijemo ovuda, kroz Avranš,
i da odsečemo Američku Treću od njihove Prve armije
i od Britanaca.
Dve od naših elitnih oklopnih divizija,
12. SS Oklopna divizija,
i 21. Oklopna divizija,
se već, zajedno sa 346-om Pešadijskom divizijom, kreću na zapad,
da bi ojačale naše pozicije ovde.
A prema naređenjima koja ste meni izdali, Fireru, 5. Padobranska divizija...
Očekujem hitan poziv iz Berlina. Odmah se vraćam.
A prema izveštaja koji nam stižu sa Istočnog fronta,
naše trupe su morale da se povuku sa svojih položaja.
Neprijatelj nas napada duž celog fronta,
od Lublina do Brest-Litovska.
Dalje na jug, 3. Rumunska armija
se bori sa 90 neprijateljskih pešadijskih divizija.
Čim nešto saznam, javiću vam.
Da, naravno, hoću.
Šta? Sad je...
12:42.
Još je rano.
Dobro.
Generale, sinoć se dogodilo još jedno ubistvo.
Vi i vaša prokleta ubistva.
Zar ne shvatate da postoje i važnije stvari
na svetu od ubijenih kurvi? -Da, naravno, gospodine,
ali jedan od vaših ljudi, mlađi desetar Hartman, je nestao.
Da li zanate bilo šta o njemu?
Da? O, da, gospodine.
Ne, nisam ništa čuo, gospodine.
Naravno. Čim nešto saznam, javiću vam.
Hvala, gospodine.
Biću kratak, gospodine, mlađi desetar Hartman...
je nestao. -Da, znam.
On i nije bio baš posvećen vojsci. Pretpostavljam da je dezertirao.
Koliko je sati?
-12:42, gospodine. -12:42.
Da.
Ovde, neprijatelj nadire velikom snagom zapadno od...
-Pukovnik von Staufenberg je sledeći. -Vratiće se svaki momenat.
Niko ne bi ovo preživeo. Idemo nazad u Berlin.
Brzo!
Rastenburg zove Berlin. Rastenburg zove Berlin.
Nisam video Hartmana otkad sam ga postavio za šofera genearal Tanca, pre dva dana.
-Da li je i sinoć bio sa generalom Tancom? -Da, naravno.
U stvari, general Tanc ga je i prijavio da je dezertirao.
General Tanc.
-Kalenberg. -Valkira. Ponavljam, Valkira.
Upravo sam dobio poruku.
-Valkira. -Bože moj.
To je zvanično. U Berlinu imamo novu vladu.
Sada ćemo nastaviti dalje po planu.
Vi, pukovniče, ćete početi sa razoružavanjem Divizije Nibelung.
-Razumem, gospodine. -Možda će se opirati.
Mi smo spremni.
Kassarnske zgrade moraju biti zapečaćene do 14 sati.
Da, gospodine.
Vi, majore ste zaduženi da prekinete sve komunikacije između divizijskih štabova,
i spoljašnjeg sveta. -Razumem, gospodine.
Tačno u 1430 časova, uhapsićete generala Tanca.
Ovde je njegov nalog za hapšenje, potpisan od Ministra vojnog.
-Optužen je za izdaju. -Razumem, generale.
-Pazite se, general Tanc je... -Znam kjako dobro kakav je, generale,
Srećno.
U štab Nibelung divizije u Kormetu.
-Da, gospodine. -Što brže možeš.
Da, gospodine.
Miler, pozovi mi pukovnika Hinkela preko radija.
Treći i Četvrti bataljon da se odmah premeste u Kormet.
-Sastaćemo se u 13:45. -Da, gospodine.
Pođite sa mnom.
Hitna poruka za sve pripadnike Vermahta.
Vojni ministar Francuske je potvrdio da je Firer poginuo u Rastenburgu.
SS oficiri će biti uhapšeni u interesu nacionalne bezbednosti.
Stoj!
Pukovnik Grau želi da vidi generala Tanca. Brzo.
Vaša dokumenta, gospodine.
Hvala, pikovniče. Hajl Hitler.
Stoj!
-Vaša dokumenta, molim. -Izvolite.
Hvala, gospodine. Nastavite.
Ponavljamo poruku iz kancelarije Vojnog ministra Francuske.
Adolf Hitler je mrtav. Članovi njegovog osoblja su uhapšeni.
Nova vlada iz Berlina će uskoro izdati saopštenje za javnost.
Za to vreme, svi mi iz Trećeg sektora, nastavićemo sa svojim dnevnim aktivnostima.
Halo. Halo, operator?
Opertor!
Vodniče, šta se desilo sa našim direltnim linijama?
Isečene su.
-Šta? -Sandauer!
-Gospodine? -Šta je sa mojim pozivom Berlinu?
Linije su isečene, gospodine, bar tako kaže pukovnik.
Onda iskoristite radio. Prebacite vezu u moju kancelariju.
Da, gospodine. Vodniče, dajte mi Berlin preko radija i prebacite vezu u generalovu kancelariju.
-Generale Tanc. -Da?
U Varšavi, pre dve godine,
hteo sam da vas pitam par stvari o ubistvu Marije Kjupecke, sećate li se?
Ko je isekao telefonske žice?
U Berlinu je nova vlada, a vi ćete biti uhapšeni,
tačno za 15 minuta, zbog izdaje.
Ali, ja sam došao da vas uhapsim zbog ubistva.
-Sandauer! -Da?
-Imamo li vezu sa Berlinom? -Ne još, gospodine.
Sinoć...
Sinoć se, kao što znate, dogodilo još jedno ubistvo.
U ulici Leandre. Potpuno je identično ubistvu iz Varšave.
Desetar Hartman, vaš šofer...
Ovde Berlin. Prenosimo vam veoma važnu vest...
iz Firerovog štaba u Rastenburgu.
Danas u 12:40, pokušan je atentat na Firera.
Atentatori su pokvareni izdajnici. Firer je živ!
Atentatorova bomba ga je jedva okrznula.
Ali je, na žalost, ranjen veći broj Firerovog osoblja.
-Krug zaverenika je... -Sandauere!
-Gospodine? -Prebaci emitovanje...
na zvučnike u dvorištu. -Da, gospodine.
...i iznad svega, neuobičajeno za Nemce.
A sad, pukovniče,
ko je od nas dvojice, pčinio izdaju?
Mene ne interesuje nikakva izdaja, generale.
Mene zanima samo ubistvo.
Danas je neko pokušao da ubije Firera.
To bi trebalo sad da bude jedina vaša preokupacija.
Gde ste bili sinoć, generale, između 11 i 2 sata posle ponoći?
Došao je da me uhapsi zbog izdaje.
Vodniče!
-Da, gospodine? -Odnesite ga.
Sve borbene jedinice odmah da krenu ka štabu...
Ministra vojnog Francuske. -Da, gospodine.
Uhapsiće te kompletan štab.
Da, generale.
Ja lično ću uhapsiti ministra.
Zbog izdaje.
Dobro jutro. Ovuda, molim vas.
General Kalenberg?
-Da. -Ja sam inspektor Moran...
iz Interpola.
-Kako ste? -Mogu li da pođem sa vama?
Sleteo avion iz Dizeldorfa. Lufthansin let 761, izlaz broj 8.
Napustio sam Pariz 20-og jula,
u popriličnoj žurbi, što možete i pretpostaviti,
i predao se Amerikancima. Nosač!
A general Gabler?
General Gabler je preživeo, kao i uvek. Dva kofera, oba siva.
Pan Amerikan? Za oko pet minuta, gospodine.
Izgleda da više vremena provedem tako što čekam prtljag nego što putujem.
-Već dugo sam na putu ove godine. -Tačno od 12-og maja.
-Da. -Generale, u jutro...
Ako nemate ništa protiv, više bih voleo da koristite moju civilnu titulu.
Tog jutra, 20-og jula 1944, pukovnik Grau vas je posetio.
Pukovnik Grau?
O, da. Sećam se!
Neverovatno. Radi se o onim ubistvima, zar ne?
Nikad neću zaboraviti, dok se ceo svet rušio oko nas,
tu je stajaoo pukovnik Grau, besan kao ris, pokušavajući da reši ta ubistva.
Pukovnik Grau je bio moj prijatelj. Dok sam bio u Pokretu otpora...
bio mi je veoma koristan.
I sad vi želite da rešite ta ubistva umesto njega?
-Vrlo dobro opažanje. -Da nije malo kasno za to?
Pukovnik Grau je smatrao da je svaki dan dobar da se uhvati ubica.
Poslednji put kad sam ga video, bio je na putu za vaš štab.
Da, to je tačno. Hteo je da se raspita za jednog od mojih ljudi.
-Za desetara Hartmana. -Znači, sećate se slučaja?
Da, veoma jasno. Desetar Hartman je nestao 20-og.
Bio je dodeljen generalu Tancu na dva dana, kao šofer i za to vreme...
-Šofer generala Tanca? -Da.
Stigao vam je prtljag. Hvala, generale.
Oprostitr, gospodine Kalenberg. Mnogo vam hvala.
Šusing Vili, 48 moler, rođen u Hamburgu.
Osuđen za četiri odvojena slučaja seksualnog zlostavljanja prostitutki.
Na uslovnoj od januara 1965.
Gde si bio u noći 12-og maja?
Ovde, gospodine, u Hamburgu.
Sliku!
Da li si poznavao ovu devojku?
Pitam, da li znaš ovu devojku?
Da, gospodine. To je Erika Miler.
Da li znaš gde je sad?
Mrtva je, gospodine.
Pročitao sam u novinama. Prošle nedelje.
Kako je umrla?
Pa, kažu... U novinama piše da su je pronašli u hotelskoj sobi...
iseckanu na komadiće. Ubijena je.
Ubio ju je tip koji je pokupio u baru Plava Luka.
Da li si ti bio u baru Plava Luka te noći?
-Ne, gospodine. Nisam, gospodine. -Jeste, bio je! Videla sam te!
Pričao si sa njom. Pričao si sa Erikom u baru!
-Zar nije? -Jeste, i ja sam ga videla!
Lažete!
-Nikad nisam pričao sa njom. -Da li si pričao sa njom, da ili ne?
Pa, možda, gospodine.
Ponudio sam joj piće, to je sve.
Vidite, ja ćaskam sa svima.
S njim je izašla iz bara! On je ubio! On je taj!
Nisam izašao sa njom! Nisam je ja ubio!
Nisam! Nisam! Nisam!
U redu. U koje vreme si...?
Izvinite, inspektore Hauzer, moram odmah da popričam sa vama. Hitno je.
-Nastavite sa ispitivanjem. -Da, gospodine.
Kada ste napustili bar?
Ne znam. između 10 i 11.
Devojke su sigurne da je on otišao iz bara sa Erikom Miler.
Možda jeste izašao sa njom, ali je nije ubio.
Još uvek verujete da je čovek koji je ubio Eriku isti onaj...
koji je ubio devojku u Parizu pre 20 godina.
I onu u Varšavi, takođe.
Ubičin potpis je prepoznatljiv.
Stanje leša i odsustvo tragova.
Ali, ko je bio i u Hamburgu pre nekoliko dana,
i u Parizu pre 22 godine,
i u Varšavi 1942.?
Možda...
-Možda desetar Hartman? -Koji više ne postoji?
ili... general Tanc, koji postoji?
General Tanc? On je u zatvoru, zar ne? Ratni zločini.
Prema mojim informacijama, bio je u zatvoru do marta,
kada je oslobođen. Možete li to da proverite?
I ako je to istina, da proverite i njegovo kretanje?
Naravno da shvatate da je ovo izuzetno poverljivo.
-Naravno. -Sad...
sad moramo da pronađemo desetara Hartmana.
Naravno, ako je još uvek živ. On je kluč svih dešavanja.
Ali kako ćete ga naći? Znate da smo već sve pokušali.
Roditelji su mu umrli.
Videli ste se sa njegovim rođakom, Otoom, koji ne želi da priča o njemu.
Ko nam je preostao? Ko bi još mogao da zna gde je on?
Inspektore Moran?
Šta mogu da učinim za vas?
Izvinite, gospođo. Voleo bih da popričam sa vašom ćerkom.
Mojom ćerkom? Ali, zašto želite da vidite moju ćerku?
Da se malo raspitam o nekome.
Verujem da ga je poznavla još u Parizu, za vreme rata.
Eleonora.
-Izvinite. -Glavni inspektor Moran iz Pariza.
Moj muž.
Uvek mi je drago kad sretnem nekog od naših francuskih saveznika.
-Hvala. -Hoće da popriča Ulriku.
Uhvatili ste me usred posla. Pišem memoare.
Morali bi biti jako dobri. Generale, ako...
Ljubazni ste.
Ali ipak, oduvek sam osećao da čak i u ratu, gospoda,
iako bi mogla biti na suprotnim stranama, imaju dosta toga zajedničkog.
Naša zajednička nesreća je bila to što Hitler nije bio džentlmen.
Da.
Da, pretpostavljam da nije. A sad... A sad, generale, ja...
-Želi da popriča sa Ulrikom. -Da.
Moja ćerka živi na selu.
-Nikad ne dolazi kod nas. -Ne, hvala.
Mlađi naraštaji su sasvim drugačiji danas, zar ne?
Da. Ali gde ona...? -Nisu kao mi.
Naša generacija je verovala u sreću, zar ne?
O, da, da. Sreća.
Zaista bismo voleli da vam pomognemo, ali....kako?
Ona nije ovde.
Drago mi je što smo se videli.
Doviđenja, inspektore.
Ispratiću vas.
Uparvo pišem o tom julu i zaveri protiv Hitlera.
Jako teško je ispričati šta se tada stvarno dešavalo.
Hilda!
U poslednje vreme javile su se tendecije traženja opravdanja za Hitlera,
što znači da ću morati da budem veoma oprezan.
Mi ne želimo da otvaramo stare rane, zar ne?
Naravno da ne.
Naročito ne sada kad su toliki ratni zločinci ponovo na slobodi.
Kao general Tanc?
Tačno.
Naravno da je 20 godina kazne malo previše za vojnika koji je samo izvršavao naređenja,
kao i svi mi, ali politički je bio prilično radikalan.
Ako shvatate šta želim da kažem. -Da, razumem.
Na svu sreću, izgleda da vodi miran život.
O, baš naprotiv. Sledeće nedelje je 25. godišnjica Nibelung divizije.
Tanc se povlači iz penzije da bi postao njihov počasni gost i portparol.
Kao ni našoj vladi, ni meni se to uopšte ne sviđa.
Ovuda, molim vas.
Verovatno ste primetili da moja ćerka i moja žena nisu baš u najboljim odnosima.
U stvari, ne pričaju još od rata.
Tužno.
Ja lično se viđam sa ćerkom jednom, ili dva puta godišnje.
I tad veoma kratko. Živi na farmi pored Minhena.
Nađemo se na železničkoj stanic. Dovede i dete.
To je jedini način da vidim svog unuka.
-Da li vam je ćerka udata? -Da.
Za farmera po imenu Lukner.
Nikad se nije oporavila od rata, jadnica.
Nešto joj se dogodilo. Ja ni dan danas ne znam šta.
Teško je pomagati deci, zar ne?
Naročito ako vam žena...
Pa, to je nemoguće, posle Pariza.
U svakom slučaju, samo tako se viđamo. Zašto vi želite da je vidite?
U Parizu, pre mnogo godina, poznavala je mladića.
Rekla sam vam, nisam videla Hartmana još od rata.
Gospođo Lukner, vi ste jedina osoba koja nam može pomoći.
Ne znam da li je Hartman još uvek živ, ali ako jeste...
zbog njega, samo zbog njega, preklinjem vas, pomozite mi.
Žao mi je. Ne znam gde je.
Šteta. Naročito za Hartmana.
Doviđenja, gospođo.
Gospodine Moran. Sačekajte trenutak.
Jako nam je drago što ste ovde, generale. Ovuda, molim vas.
Oficiri! Dame. Tišina, molim vas, tišina.
Naravno da je naša sreća sasvim prirodna što je sa nama general Tanc.
Ponovo slobodan!
I što znamo da je naš ratni vođa...
ponovo sa nama... Ovim predivnim povodom.
Sada mi dozvolite da vam poželim dobrodošlicu na naše ponovno ujedinjenje.
Prava je prilika da se setimo onih neverovatnih godina
kada smo bili mladi i kad smo imali za šta da živimo.
I, ako je bilo potrebno, i da umremo.
Sad, pre nego što nastavimo,
siguran sam da se svi sećate naše stare koračnice.
Izvinite, gospodine.
U noći 12-og maja neko je napustio bar Plava Luka...
u Hamburgu sa Erikom Miler, prostitutkom.
u 11:45, odveo ju je u hotel Sent Pauli i je ubio.
Predstavite se.
Inspektor Hauzer, policija Hamburga.
Ovo je Viši inspektor, Moran iz Interpola.
U noći 12-og decembra, 1942. u Varšavi,
isti čovek je ubio još jednu prostitutku, Mariju Kjupiecku.
Dokaze o krivici je prvi prikupio pukovnik Grau.
Da li vam je poznato to ime?
Neverovatan čovek.
Bio je opsednut čudnom potragom za apsolutnom pravdom.
Ne bih mogao da se složim sa vama.
-Bio je izdajnik. -I zato ste ga ubili.
-Traćite moje vreme. U noći 19.og jula 1944. u Parizu,
bio sam uključen u istragu ubistva jedne prostitutke.
-U ulici Leander. -Kakve to veze ima sa mnom?
Varšava, Pariz, Hamburg.
Bili ste u sva tri grad. Moram li da vam nacrtam?
Ne, rekli ste isuviše. A sad izvinite...
To su samo teorije, i teorije a nigde dokaza.
Sa tim se mogu složiti.
Ništa što sam do sada rekao ne može se dokazati.
-Tačno. -Osim što iz Pariza
imamo svedoka. Dovedite Luknera.
-Dovedite Luknera. -Luknera.
Trebalo je da me ubijete, generale.
Ovaj čovek će svedočiti protiv vas. Na civilnom procesu.
Siguran sam da znate šta to znači, Tanc.
Mislim da će se i vaši najodaniji obožavaoci,
biti poprilično šokirani.
Daj mi svoj pištolj.
Pre dvdeset pet godina formirana je naša jedinica,
kao Torov čekić, da udara neprijatelje Rajha,
i najmlađi od Nemačkih generala su izabrani da nas vode.